![](/wp-content/uploads/imagini-articol/df4a632b98_Scrisoare din ardeal.jpg)
Arborele pe trunchiul caruia candva scrijelisem o inima,
creste in mine cu ramuri, cu frunze cu tot
in zilele de vara si
fanul proaspat cosit ,
din fantana impietrita albastrul se rostogoleste pe covorul de dinaintea lumii.
Tata imi scrie,
au inflorit cartofii dintai, viţa e in floare….
E semn ca sunt departe si munca n-are cine-o face.